Erkki Pirtola in Aktivist 30/2000:

"USA:n presidentinvaaleissa menevät äänet farssimaisesti ristiin. Avanto-festivaaleilla menivät äänet ja kuvat ristiin revolutionäärisellä tavalla. Magnus Lindberg lähti ulos Gloriasta kesken Merzbown esityksen. Tämän japanilaisen melumuusikon Akita Masamin kaikenjyräävä äänimassa sai aikamme arvostetuimman kotimaisen säveltäjän innosta hehkuen pakenemaan työhuoneelleen muistellen Karlheinz Stockhausenia.
Tämä Avanto-festivaali oli käänteentekevä sekä musiikillisesti että videotaiteellisesti. Kiasman teatterissa joutuivat katsojien 'kiasmat' eli näköhermojen risteysasemat tosi koville tiiviissä kuvasateessa. Englantilainen lan Helliwell jäi kuvaruuhkasta eniten mieleen tyylikkään Crystallisationin ansiosta. Teos oli tehty raaputtarnalla, maalaamalla ja tiputtelemalla kiteitä filmin kuvaruutuihin. Vanha konsti, joka toi esiin pussillisen uutta.
Olemme kai vasta nyt valmiita astumaan ulos pysähtyneistä maalauksista välkkyvään ja hyppivään Lifeen, missä ei ole yhtään Stilliä. Sadan vuoden päästä näiden jätkien raaputeltuja ja väriläträttyjä nauhanpätkiä myydään Sothebys'n huutokaupoissa häröhinnoilla niin kuin nyt viime vuosisadan impressionisteja.
Ja Seppo Renvall teki lopullisesti elokuvasta 'tanssitaidetta' täyspitkällä leffallaan FILM1999.
Avantoon upposi paljon ruumiita ja sieltä nousi ylös meluisa joukko eläviä Remuja. Remu 'the Hurriganes' Aaltonen avasi Stadin nuoret -näyttelyn Helsingin kaupungin taidemuseossa Tennispalatsissa. Näyttely kuvaa erittäin iskevästi (...)
Ja kaikki päättyy hirvittävään MELUun ja takaisin Avantoon. Tämä Noise aiheuttaa totaalin häiriötilan ei vain korvissa (joissa on paras olla korvatulpat) mutta myös esteettisessä kuulennossa. Kun pää alkaa täristä kuin tiejyrän alle jääneenä ja ruumiin kaikki nesteet alkavat puuroutua tasaiseksi jytkyväksi tahnaksi ja aivot ovat vain kaukainen muisto, alkaa totaalinen olotila, jota voi vastata vain täydellinen hiljaisuus.
Merzbown taiteilijanimi tulee saksalaisen dadaistin Kurt Schwittersin arkkitehtiluomuksesta, jota hän kutsui nimellä 'Merzbau'. Se on lyhennys sanasta Schmertz, joka tarkoittaa 'kipua'. Talossa oli vaikea liikkua, koska se oli
täynnä teräviä muotoja. Talo tuhoutui Hampurin pommituksissa. Kunnianosoituksena Schwittersille jatkaa tämä japanilainen meluguru kipukynnyksen pomrnittamista kuulemisen alueella. Mehän emme kuule vain korvillamme, vaan koko luustolla ja sen kyllä Mertzbau pisti meidät kokemaan.
Englantilainen naismeluisti Kaffe Matthews tuotti Glorian kehiin myös melun takaa äänisfäärejä, jollaisia en ole ennen kuullut muuta kuin elitistisissä elektronimusiikkistudioissa. Nyt meluisti istui keskellä kehää spotissa tietokoneyksikkönsä kanssa väännellen vimpaimia yleisön kuunnellessa hartaana kuin kirkossa tätä jurmitusta. Koin tässä jotain tulevaisuuden konserttia jossain Globessa, missä joku ihmeellinen mestari tuottaa koko maailnan äänet kuultaviksi.
MELU on aikamme korvapeili, kaikki se viiltävä, kirskuva, koliseva äänimassa, jota imuroimme päivän liikenteessä. Se on epälooginen jatke free-jazzille, futuristeille, punkille ja Wagnerille. Se on ääniroskis, kaikkien väärien äänien loistava avaruus, jota nämä meluistit vääntelevät epämieluisasti. He nousevat estradille mukanaan kannettava tietsikka aivan kuten ennen vanhaan kitarasankarit. Mutta nämä noisistit eivät heilu ja huoju soittimensa kanssa, eivät soita sitä hampaillaan, niskan takana, eivätkä tuikkaa sitä tuleen. He istuvat paikallaan kuin munkki-insinöörit ja tuottavat kevyillä siirroilla meluvallien murtumisia ja aivovamman kumouksia."